![](http://wordpress-77155-1036957.cloudwaysapps.com/wp-content/uploads/2017/04/LifeisLifeLAWE-10-1024x683.jpg)
Šajos mēnešos, kopš esam savā mājā ienesuši Zero Waste filozofiju, sanāk arī daudz padomāt par mūsu iepirkšanās paradumiem. Esmu nonākusi pie pāris secinājumiem, kad tiek pieļautas vislielākās kļūdas, un vēlējos ar tiem padalīties. Pati esmu klupusi un kritusi, un pat tagad sevi diezgan jākontrolē, lai neieslīdu vecajās sliedēs. Man par pirkumiem patīk domāt tā, ka tā ir daļa manas enerģijas, ko atdodu. Mēs strādājam darbus, tērējam savu enerģiju, lai sapelnītu naudu, un tad aizejam uz veikalu un uz tās dienas emocijām to naudu notriecam. Jo vairāk atcerēsimies par enerģiju, jo mazāk šie misēkļi mums gadīsies. Bet viss nav tik sūrs un grūts, jo daļa no šiem punktiem sariesīs smieklus. Izsmejamies par sevi un turpmāk nekāpjam uz tiem pašiem grābekļiem.
● SPONTĀNIE PIRKUMI ●
Mēs visas (šoreiz vairāk uzrunāšu dāmas) esam bijušas situācijā, kad tikšanās pēc stundas, bet esam veikalu tuvumā. Izskriešu ātri cauri, kavējot savu laiku. Un iznākam ārā ar kaut ko, kas pēkšņi iekrita acīs, bet varbūt nav tas, kas bija vajadzību sarakstā. Šādas lietas mēs nopērkam uz tā brīža sajūtām un emocijām. Šādā veidā tu vari iegādāties kaut ko pārlieku seksīgu un iekārojamu, ja esi ovulācijas periodā, vai kaut ko maisīgu un nepievilcīgu, ja tieši tobrīd tev ir mēnešreizes. Redz, mūsu sajūtas un vēlmes pēc kaut kā ļoti rodas no tā, kas notiek ar mūsu hormoniem. Varbūt būsi pamanījusi dienas, kad gribas kaut ko sievišķīgu, plandošu un iekārojamu, un dienas, kad pilnīgi noteikti to negribas. Mūsu hormoni bieži izspēlē trikus, ja esam neplānoti iegājušas veikalā. Rezultāts varētu būt kaut kāda jauna kleita, ko pēc divām nedēļām, kad būs mēnešreizes, gribēsies mest ārā pa logu.
Ko darīt citādāk? Noteikti bezmērķīgi nepastaigāties pa veikaliem! Tas daudz ko atrisinās. Vēl noteikti ieteiktu dot drēbei laiku, tas ir, nepirkt to uz pirmajām sajūtām. Man ļoti palīdz aiziet mājās un par to mantu kārtīgi padomāt. Paskatīties skapī un saprast, vai varēšu to dažādi savilkt. Jo pastāv iespēja, ka pēc vienas nakts sapratīsi, ka tā lieta nemaz tik traki tev nav vajadzīga.
● IEPIRKŠANĀS IZPĀRDOŠANU LAIKĀ ●
Izpārdošanas pašas par sevi nav slikta lieta, jo ļauj mums ietaupīt naudu. BET bezmērķīga vazāšanās izpārdošanu laikā (jo ir taču atlaides!) gan ir ļoti liela kļūda. Atlaides strādā brīnumdarbus uz mūsu smadzenēm. Tā vien šķiet, ka iepirkšanās ir tāda mūsdienu padarīšana, un tā patiešām ir. Bet tā kā mums vairāk nav jādodas medīt mamutus un lasīt zālītes, lai pabarotu savu ģimeni, smadzenes iepirkšanos uztver kā medības. Tās ir reģistrējušas visas reizes, kad nokavēji atlaides vai tavs izmērs bija jau izpirkts un sajuti nožēlu. Smadzenes arī atcerās tās brīnumainās sajūtas (kad ķermenī ieplūst domapīns – laimes hormons), kad iznāci no veikala ar lielo ieguvumu – jaunu mēteli, kas maksāja 140 eiro, bet tu to dabūji pa 30. Mūsu reptīļa smadzenēm ir vienalga, vai tas ir mamuts, ko visa ģimene ēdīsiet nedēļas divas, vai jaunas kurpes. Reakcijas smadzenēs ir gaužām līdzīgas.
Bet kā jau es rakstīju sākumā, izpārdošanas nav slikta lieta. Tu tās vari izmantot, lai patiešām ietaupītu naudu uz tām lietām, kas tev ir vajazīgas. Sirsnīgākais ieteikums – doties uz veikaliem ar sarakstu un pie tā arī pieturēties. Ja vajag jaunas melnas bikses, tad nevajag nopirkt vienas puķainas un vienas ar platajiem galiem, jo maksāja tik lēti. Meklē savas melnās bikses un, iespējams, par daudz draudzīgāku summu iegādāsies kaut ko ļoti kvalitatīvi (un ko par parasto cenu varbūt nevarētu atļauties).
● IEPIRKŠANĀS ĪPAŠIEM NOTIKUMIEM ●
Ui, šīs ir situācijas, kad bieži pieļaujam vislielākās un visdārgākās kļūdas. Mēs, šķiet, visas esam attapušās veikalā divas stundas pirms kāda svarīga pasākuma, ķerot un grābjot visu, kas pagadās pa rokai. Nav jau obligāti tās divas stundas, jo tas pats var notikt iepriekšējā vakarā. Jo svarīgāks pasākums, jo lielāka panika. Un jūs jau variet iedomāties, kas notiek panikas laikā mūsu galvās. Mēs nespējam loģiski domāt! Tas vienkārši fiziski nav iespējams. Smadzenes domā, ka ir ugunsgrēks un ka kaut kas noteikti ir jāpaķer, jo ārā vari nosalt. Vēl vakar runāju ar draudzeni, kas bija nopirkusi dārgu kleitu uz draudzenes kāzām, bet tā arī to nav uzvilkusi. Tagad kleita stāv maisiņā ar visām cedelēm. Īpašo pasākumu pirkumi ir nepārdomāti, bieži neadekvāti dārgi (jo svarīgāks pasākums, jo vairāk varam pievērt acis) un pēcāk nelietojami.
Ja tu attopies zārā, stresā mērot visu pēc kārtas, jo rīt ir konference, mēģini sevi dabūt ārā no veikala. Aizej mājās un ļoti, ļoti iespējams varēsi saģērbties no tā, kas jau skapī stāv. Vai sazvani draudzeni un aizņemies to vienu apģērba gabalu uz dienu. Man pašai svinīgo apģērbu skapī nav, jo to pasākumu ir pārāk maz, lai turētu kaut ko tādu. Es cenšos atrast jaunu, interesantu kombināciju no ikdienas apģērbiem, pievelku augstpapēžu kurpes un attiecīgi sapošu galvu (seju un matus). Un, zini, neviens nekad vēl nav teicis: “Tev jau šitie svārki pagājušā pasākumā nebija mugurā?”.
● PIRKT, LAI PALUTINĀTU ●
Un šī ir vieta, kur braucam trakākajos grāvjos. Algas diena, ļoti smaga tikšanās darbā, slikts garastāvoklis, kāds nepatīkams notikums, nu, vienalga kas, bet mums ir vēlme aiziet uz veikalu un sevi palutināt. Tas, cik dārgs un nevajadzīgs būs pirkums, būs atkarīgs no tā, kāds ir bijis šis notikums pirms tā. Ja ir bijusi īpaši traks mēnesis darbā, tad algas dienā ģimenes budžets var pamatīgi norauties! Nav jau tā, ka visi dodas uz apģērbu veikaliem, bet pirkšanas process (kaut vai tās ir jaunas krūzes) mums attaisno smago periodu pirms tam.
Es daudz par to visu domāju – kāpēc mums sevis palutināšana tik bieži sasienās ar kaut kā nopirkšanu? Un tā patiešām šķiet tāda mūsdienu, smalko ļautiņu privilēģija, bet tā īsti nav. Arī pat tad, kad naudas ir gandrīz nemaz, mēs varam iegādāties kaut ko pavisam maziņu vai pavisam lētu, lai sevi paceltu mazliet augstāk. Šo riteni ir diezgan grūti pārlauzt, it īpaši, ja iepirkšanās sagādā prieku. Kā man teica viena draudzene (gudra stiliste), ja ļoti gribas sevi palutināt, lutinām ar apakšveļu. To mēs vairāk vai mazāk vilksim un tur arī nav tik traki, ja augšiņa ar apakšiņu nesakrīt. Es nevarētu teikt to pašu par jauniem, ekspresīviem svārkiem..
● DRĒBES VIENINIEKI ●
Un ir situācijas, kad nopērkam kaut ko, kas ne visai iet klāt tavam skapja saturam (bieži saistīts ar iepriekšējiem punktiem). Atlaides, palutināšana, īpašs notikums – mēs varam iegādāties kaut ko vienu, ļoti, ļoti skaistu, bet nekombinējamu. Šādiem apģērba gabaliem ir divi iespējamie likteņi – tie stāvēs skapī un, iespējams, nekad arī nepiedzīvos savu iznācienu vai būs jāpiepērk vēl četri apģērbu gabali vai apavi, lai tos kādreiz vispār uzvilktu. Vienā vai otrā variantā mēs baigās vinnētājas nebūsim.
Ja es šobrīd kaut ko pērku, vienmēr cenšos izdomāt vismaz 3-5 komplektus, kur šo apģērba gabalu savilkšu. Tas ļoti palīdz nodrošināties pret nepatīkamām situācijām, kad nauda ir iztērēta, bet kleita jāatdod, jo tā arī neiedzīvojās skapī. Lai šo visu izdarītu, ir jāzin savs skapja saturs, tāpēc ieteiktu sākt ar skapja tīrīšanu. Atkal ieteikums tas pats – aizej mājās, apdomā, nepērc uzreiz. Ja patiešām redzi, kā to puķaino blūzi varēsi vilkt visu sezonu un vairāk, dodies atpakaļ uz veikalu un to iegādājies!
Šīs visas situācijas ir tādas viegli komiskas, bet iesim smieties uz improvizācijas teātriem! Netērējam naudu par muļķībām, lai paliek svarīgākām lietām. Aizraucam par to naudu mazā ceļojumā vai pavisam vienkārši iztērējam to trako enerģiju, rušinoties pa dārzu!
Vai es te tāda vienīgā, kas šādās situācijās pabijusi?
Lapai netīšām “uzdūros” pirms divām dienām. Izlasīju visu un ir pamatīga viela pārdomām. Varbūt tieši tāpēc, ka kaktā stāv kādi 5 lieli maisi ar drēbēm, kuras ar vīru esam nolēmuši atdot baznīcā + uz haunemu, kas nav lietojamas vairs. Vēl pirms pāris mēnešiem, skatoties uz savu skapja saturu, domāju -“Nu kāpēc te ir tiiiik daudz mantu, kas man nepatīk?!” Atbilde tieši šajā rakstā. Plus – atdotās drēbes, kurām iepriekš neesmu varējusi vienkārši pateikt “Nē, bet tas man nepatīk!” Ir par ko padomāt/aizdomāties/sevī paurķēties. Un PALDIES Tev par to!
Un. Zinu, ka man vislabāk doties iepirkties tad, ja man ir tīri mati (vislabāk – ja ieveidoti), meikaps – minimāls, drēbes – kas tiešām man patīk manā skapī un ar kurām jūtos “es”. Vienvārdsakot – tas rada sajūtu, ka ir jau taču pietiekoši un veikalos var tā vienkārši paspoguļoties 🙂 😀
Es baigi ieteiktu uz veikaliem šādā gadījumā neiet 🙂 Vienkārši ieturēt kādu 3 mēnešu pauzi un pamēģināt pazīvot ar to, kas jau skapī ir. Pēc laika ļoti iespējams sapratīsi, ka visa kā gana, kā arī to, kas patiešām ir nepieciešams, arī uztversi. Man tā bija, kad pēc laika sapratu, ka man reāli trūkst jaku. Tagad lēnām investēju labās un kvalitatīvās jākās 🙂
Es arī negāju 🙂 Jo, ieraugot to mantu kaudzi, kas nav nepieciešama, palika pavisam bēdīgi un nedaudz biedējoši… Es tiešām ilgus gadus (nu tas ir, cik sevi atceros) dzīvoju ar domu, ka “jo vairāk, jo labāk + vajag visu laiku kaut ko jaunu”. Mans vīrs bija gandrīz vai pirmais cilvēks, kas bija ar citu nostāju – labāk dārgs/dārgāks, bet kvalitatīvs un labs. Un par maniem ieteikumiem – “aizbraucam vienkārši pastaigāt pa Alfu” 😀 – vienmēr bija neizpratnē. Tagad pamazām sāku saprast viņu 🙂
Vēlreiz un liels paldies Tev par tavu iedvesmojošo stāstu pretī pārmaiņām, dzīvesveidu un motivāciju šīs zināšanas nodot arī tālāk citiem! 🙂
Hei!
Paldies Laura par rakstu!
Vēlos padalīties nedaudz ar pieredzi no otrpus letes, proti, pārdevējas apģērbu veikalā kādu laiku pastrādājot! Patiešām lasot gan tavu rakstu, gan komentārus nevaru nepiekrist par iepirkšanās kļūdām! Esmu pati pieredzējusi kā no pārdevējas puses, kad redzu sievietes mēram bezjēdzīgi daudz (kaut ko no tā visa arī nopērkam), kā ari ar teikumu ,,nezinu vai man vispār vajag…bet patīk,,! :0
Sava veida pieredze tā ir ari man pašai!
Padoms! Lai atjaunotu savu garderobi, nav obligāti, janomaina pilnībā viss skapis, noteikti NĒ! Ir vērts iečekot aktuālās tendences sezonā, no tā izrietot paskatīties kas jau ir garderobē un ko var sakombinēt! Ne visas varbūt ir drosmīgas vilkt izteiktākus krāsu kombinējumus, tad atvieglojot situaciju, var kombinet vienu apģērbu gabalu aktuālajā krāsā! Ieejot (principā jebkurā) apģērbu veikalā pārlaižot acis apkārt var saredzēt jau gatavus krāsu salikumus, tā var iedvesmoties pakombinejot savu ģērbtuvi tīri ari neko nenopērkot! 🙂
Par to ka labas lietas var atrast humpaliņās noteikti piekritīšu! 🙂
Kaut kur izlasīju kādā citā blogā nedaudz kritiskāku skatījumu uz šo iepirkšanos-,,kā tu iedomājies sakārtotu dzīvi, ja tu nespēj sakārtot savu skapi,,!
Lai izdodas!:)
Es pilnīgi piekrītu par to skapja papildināšanu. Pilnīgi noteikti nav jāpērk viss jauns katru sezonu, tas ir pilnīgi pretēji tam, kā šobrīd skatos uz lietām :)) Es šobrīd pati ļoti cenšos meklēt jaunas un jaunas kombinācijas no apģērbiem, kas jau stāv manā skapī. Iedvesmojos Pinterest un tad lieku kopā no tā, kas man jau ir pieejams. Būs jāuzraksta viens ieraksts par šo 😉
Man gan tā vairs nav 🙂 Bet bija, un ļoti labi atceros, kā tas bija… nu jau ar nostaļģiju 😀 Jo tagad esmu otrā grāvī – vilkt nav, ko (ģimenē jau ir iegājies joks, ka, ja nav, ko vilkt, jāvelk ragaviņas), bet veikalos nekas nepatīk. Un saprotu arī, ka tā rodas tās sievietes, kas tv šovos asarām acīs lūdz palīdzību stilistiem.. Bet, ja godīgi, atceroties tos laikus (krietna desmitgade no dzīves sanāk), tad bija citas prioritātes, vērtības un arī cita (zemāka?) pašapziņa. Jo jauna kleita uz pasākumu bija vajadzīga lielākoties tāpēc, ka tur taču būs konkurente smukā Anniņa, kurai blakus nedrīkst izskatīties sliktāk, vai seksīgais Juris, kam gribējās iepatikties. Vai arī – kā gan labāk parādīsi savu jauno statusu/darbu/algu, ja ne ar jaunu brendu drēbjugabalu? Tāda mērīšanās ar jūs jau zināt ko. Kad pamati ir kārtībā, vazāšanās pa veikaliem un histēriska iepirkšanās bez apmierinājuma sajūtas atbīdās tālāk prioritāšu topā…
Es tev pilnībā piekrītu 🙂
Ja runa ir par apģērbiem un aksesuāriem,tad mana vājība ir lietoto lietu veikali. Kā var neņem- lēti,labi un rīt vairs nebūs. Ar šito grūti! Pārējos viss tiek kontrolēts.
Es arī kādreiz traki kritu iekšā. Tagad ļoti, ļoti sev pārjautāju, vai man patiešām tas der, patīk, vilkšu un apmierina kvalitāte 🙂 Tā vakar 100% kašmira džemperi nevarēju atstāt veikalā (pa 1,28eur!!), jo sapratu, ka patiešām vilkšu 🙂
Haha, man skapī stāv nu tik ļoti smuki svārki… bet augšiņu nevaru jau gadu piemeklēt. Domās jau šos svārkus esmu atdevusi draudzenei, bet fiziski vēl roka neceļas. Bija atlaide 🙂
Man patīk domāt, ka apģērbi šad tad atnāk pie mums nevis, lai tiktu uzvilkti, bet arī lai kaut ko iemācītu. Varbūt tavi svārki tev iemācīs kaut ko? 🙂
Man palīdz pastaigāšana pa to pašu veikalu kādu laiku ar iekāroto apģērba gabalu rokās. Vai arī nostrādā metode, kā raksti, nenopirkt uzreiz, bet pārdomāt par iekāroto mājās. Sanāk mazliet aprast un nereti ātri saprast, vai tiešām tas ir mans un vai tiešām tik ļoti vajadzīgs..:) Bet kāds kaifs, kad saproti, ka ir īstais un arī tiek valkāts!
Jā! Es gribu nonākt līdz tādam skapja līmenim, ka viss, kas tajā stāv, ir mīļs un lietots 🙂 Cik nu ir iespējas, es atlieku lietu uz nākamo dienu un apdomājos mājās. Bez stresa, bez spiediena, viena pati 🙂
Sasmaidījos pie – “Tev jau šitie svārki pagājušā pasākumā nebija mugurā?”.
Tieši nesen kādā žurnālā lasīju kādas stilistes interviju, kur viņa teica: “Kas tie par muļķīgiem uzskatiem, ka uz katru dz-dienas ballīti vai citu pasākumu man jāvelk cita kleita?”
Galīgi piekrītu!! 🙂
Es arī uz tavām kāzām ierados ar tērpā, kurš bija mugurā, kad ar Andi sarakstījāmies ? Es arī domāju, ka tas ir gaužām aplami domāt, ka visiem pasākumiem jābūt atšķirīgiem apģērbiem. Mēs visi esam tik ļoti koncentrējušies paši uz sevi, ka nemaz nepamanām, ka kāds ieradies ar to pašu maiku kā vakar 😀
Ļoti labs raksts, nākotnē vairāk piedomāšu par pirkumiem! Arī esmu sākusi izveidot sarakstu ar lietām, ko veikalā patiešām vajag nopirkt (runa par tām pašām melnajām biksēm, haha), bet ir gadījies, ka tāpat izeju ar kaut ko, kas bijis uz atlaidi.. eh. Grūti jau atmest tos dēmonus. Bet jā, šis noteikti motivēs mani vēl vairāk piedomāt, paldies!
Es sirsnīgi ieteiktu meklēt īsto garastāvokli un sajūtu, kad dodies uz veikaliem. Iet tikai tad, kad zini, ka esi dzelžaina un nekādus krāmus nepirksi. Lai izdodas :))
Oj, Laura! Neesu tu vienīgā! Man šis iepierkšanās trakums attiecas gan vairāk uz audumiem, nevis gatavā apģērba. Gatavo apģērbu jau diemžel pašai grūti nopirkt, jo redzu nekvalitatīvās vīles visa iegriba pazūd. Bet uz audumiem man noteikti tā ir bijis, ka nopērku kādu audumu, kas tajā brīdī uzrunā tikai tapēc, ka gribās ļoti palutināt sevi ar jauniem audumiem, bet atnākot mājās vai pēc laika saprotu, ka audums nav “tavējais”, tad nu tas tur stāv vairākus gadus skapī. Es vēlos, lai manis šūtie apģērbi būtu daudz pārdomātāki, nevis skriešana pakaļ trendiem vai pūlim. Esmu ceļā uz “savas” garderobes radīšanu, būt pašai. Šodien pat veicu ļoti pārdomātu pirkumu un vakar groziņā ieliktos audumus apdomāju vēl un šodien vairākus izņēmu ārā un nopirku tikai tos, kas patiešām patīk un redzu, jau gatavu izstrādājumu galvā un sevi neesājam šos apģērbus. Paldies, tavs blogs man liek domāt par daudzām lietām, kas man ir aktuālas, bet biju kaut kur noklīdusi visā savā ceļā! 😉
Zandu, tik forši! Mēs šos iepirkšanās principus un kļūdas varam attiecināt uz jebkā pirkšanu, jā, arī uz audumiem. Cilvēki, kas nodarbojas ar radošām lietām, bieži noraujas šāda tipa veikalos. Sapērkas otiņas, krāsiņas, grāmatiņas un tā arī tas viss mājās stāv nelietots. Šāda pieeja – pirkt audumus, kuriem jau redzi reālu gala rezultātu – noteikti ir daudz prātīgāka un pārdomātāka 🙂 Forši, forši!
Paldies par rakstu. Visam priekrītu, bet tik grūti par to atcerēties, tad, kad esi jau iztēlojusies cik skaisti šajā apģērba gabalā izskatīsies. Man tā racionālā domāšana tādos brīžos vienkārši pagaist… 🙁
Neliels komentārs par tām skaistajām kleitām īpašajiem dzīves mirkļiem – ir vairāki kleitu nomas pakalpojumi, kur var par saprātīgām naudām katrā pasākumā tikt pie jaunas kleitas, nevis piepildīt savu skapi ar vienas dienas skaistumiem. Ieguvumi – katru reizi kas jauns, tukšāks skapis un pat par mazgāšanu nav jāuztraucas. Pati gan neesmu mēginājusi, bet šogad jāiet uz 2 kāzām un plānoju likt lietā šo metodi.
Paldies, Rita, par komentāru 🙂 Jā, pieķert sevi laicīgi pie šīm kļūdām ir baigais darbiņš smadzenēm. Galvenais paslavē sevi par katru reizi, kad kaut mazumiņš no tā izdodas! Ja attopies mājās ar jauno apģērbu, ko diemžēl saproti, ka nevilksi, met kaunu pie malas un nes atpakaļ. Vai tad tu tāda vienīgā? 🙂
Es arī vēl neesmu īrējusi kleitas, bet noteikti zinu, ka to izmantošu, kad būs tāda vajadziba! Tā ir superīga iespēja uzvilkt pat kaut ko tādu, ko varbūt vienkārši tāpat neatļautos, vai uzskatītu par muļķīgu iegādāties. Īrēšana un aizņemšanās ir lieliskas alternatīvas 😉
Neesi viena 🙂 Vakar biju izbraukusi no saviem laukiem un gāju/skrēju pa mazpilsētiņas ielu. Skatlogi pavasara noformējumā, atraitnīšu pulki lielos puķpodos, sapostas un aizņemtas pilsētas dāmas.. Tad attapos, ka skrienu savos ērtajos melnajos zābaciņos, tad – tumši zila starpsezonas jaka, tumši zilas (vismaz ar punktiņiem) džinsas, neuzkrītoša cepurīte un rūpju vaigs tam visam pāri… Ehhh.. ka tik kādu pazīstamu nesatikt! Nemaz nelepojos ar sevi šādā paskatā 😀
Kāds secinājums?! Tā nevar turpināt! Un šis laikam ir tas gadījums, kad gribas izmēzt VISU skapja saturu un nomainīt pilnībā! Gandrīz vai jākliedz: Palīgā!!!
P.S. Bieži ar traku enerģiju rosos pa dārzu 🙂
Liec tik liec to enerģiju dārzā! :))
Man arī šobrīd ir ļoti smags periods attiecībās ar skapi,bet ļoti cenšos nestrebt karstu.. Vienkārši lēni un prātīgi pieņemšu pareizos lēmumus 😉